הרבנית חגית שירה
מה אומר עליך השם שלך?
בעזרת השם שלך תדעי במה לאחוז, איך להתרומם
- הרבנית חגית שירה
- י"ד אב התשפ"ד
![(צילום: shutterstock) (צילום: shutterstock)](https://storage.hidabroot.org/articles_new/369399_tumb_750Xauto.webp)
אני רוצה לתת לך, אחותי, כלי חזק, כלי רב עוצמה. לכל אחת הוא יהיה אישי בשבילה. זה כלי שצריך להרחיב אותו כמה שיותר: השם שלך!
לְכוּ חֲזוּ מִפְעֲלוֹת יְהוָה אֲשֶׁר שָׂם שַׁמּוֹת בָּאָרֶץ (תהלים מ"ו, ב').
אומרים רבותינו: לכו חזו - לשון נבואה.
אשר שם שמות בארץ - כתוב במסכת ברכות אל תקרי שַׁמּוֹת אלא שֵׁמוֹת...
והכוונה היא שכאשר ההורים שלך נתנו לך את השם שלך כשנולדת, זו הייתה נבואה, לא הם בחרו את השם שלך. וגם את, כשאת נותנת שם לילד שלך או לילדה שלך – זו לא את שבוחרת את השם, כי שם הוא נבואה! השם ניתן לאדם בשמיים, והוא ניתן בהתאם לשליחות ולתפקיד שלו כאן בעולם הזה. ואז הנשמה יורדת, ונזרקת נבואה להורים, ולפי הנבואה שנזרקת להורים – הם יודעים איך לקרוא לילד שלהם.
לשם שלך יש משמעות טובה, ויש משמעות שפחות. כשאת בנפילה, או כשאת חושבת רק על עצמך, החלק הלא טוב שולט עליך. וכשאת מחזקת את עצמך ומרוממת את עצמך – החלק הטוב מאיר עליך, ולזה את צריכה להתחבר!
תדעי לך שהשם שלך משפיע עליך. דרך השם שלך את יכולה לגלות מאיפה באות הנפילות שלך, ואת יכולה דרך השם שלך לדעת במה לאחוז, וכך להתרומם.
אגיד לכם על עצמי: קוראים לי חגית, אבא שלי קיבל את זה בנבואה, וחגית זה מלשון חוגה – עיגול... ויש לי קטע כזה לפעמים, שאם קורה לי איזה משהו – אני נכנסת לתוכו עמוק, ואני מסתובבת סביב זה ולא יוצאת מזה... זו תכונה אצלי שאני צריכה לנצח בכל פעם מחדש.
יש סיפור על שיכור אחד שנסע בכביש, שתוי לגמרי. באמצע הדרך תפס אותו שוטר. השיכור נלחץ, ואמר: זהו, הלך עלי, עכשיו הוא ייתן לי דו"ח רציני, יוריד אותי מהכביש... מה עשה? הוציא שטר של 200 ₪, נתן לשוטר וביקש: "שחרר אותי"... השוטר לקח את ה-200 ש"ח, ואמר לו: סע!
המשיך השיכור לנסוע. פתאום עוד פעם שוטר... הוא הוציא 200 ש"ח וביקש מהשוטר: "תשחרר אותי". גם השוטר הזה שחרר אותו, והוא נסע, והנה עוד פעם שוטר... השיכור חשב: מה קורה עם כל השוטרים האלה? הוא הוציא 200 ₪. אמר לו השוטר: לא! תן לי 400! אמר לו השיכור: אבל אלה שלפניך הסכימו ב-200 ₪. אמר לו השוטר: תן לי 400, ואני אראה לך איך לצאת מהכיכר הזאת...
לפעמים אני ממש בכיכר, וצריכה למצוא את הדרך החוצה.
אז מה אני עושה? אני אומרת לעצמי, רגע, חגיגית, חגית זה לשון חג – קומי תחגגי! ואני מתחברת לזה, והופכת את המציאות לחג. זה קשה, אבל זו הדרך אצלי לצאת מהכיכר.