חודש אלול 2024
אֲדוֹן הַסְּלִיחוֹת: הסוד מאחורי המילים שמרגשות אותנו בכל שנה מחדש
הפיוט "אדון הסליחות" הוא אחד מהפיוטים המוכרים והאהובים ביותר. מה הסיבה לכך שהפיוט הזה ממשיך לגעת בלבבות של מתפללים לאורך דורות רבים? בואו נכיר את הפיוט מקרוב
- אמיתי חניה
- ה' אלול התשפ"ד
![(צילום: shutterstock) (צילום: shutterstock)](https://storage.hidabroot.org/articles_new/370772_tumb_750Xauto.webp)
“אדון הסליחות“ הוא אחד מפיוטי הסליחות הידועים ביותר, המושר ברחבי קהילות ישראל בתקופת הימים הנוראים. פיוט זה נחשב לנכס תרבותי-דתי יהודי בעל ערך רב, והוא מלווה במנגינה המוסיפה לו עומק רגשי נוסף. בואו נכיר את הפיוט מקרוב.
אדוֹן הַסְּלִיחוֹת בּוֹחֵן לְבָבוֹת
גּוֹלֶה עֲמוּקוֹת דּוֹבֵר צְדָקוֹת
חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ רַחֵם עָלֵינוּ
הָדוּר בְּנִפְלָאוֹת וָתִיק בְּנֶחָמוֹת
זוֹכֵר בְּרִית אָבוֹת חוֹקֵר כְּלָיוֹת
חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ רַחֵם עָלֵינוּ
טוֹב וּמֵטִיב לַבְּרִיּוֹת יוֹדֵעַ כָּל נִסְתָּרוֹת
כּוֹבֵשׁ עֲוֹנוֹת לוֹבֵשׁ צְדָקוֹת
חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ רַחֵם עָלֵינוּ
מָלֵא זַכִּיּוֹת נוֹרָא תְהִלּוֹת
סוֹלֵחַ עֲוֹנוֹת עוֹנֶה בְּעֵת צָרוֹת
חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ רַחֵם עָלֵינוּ
פּוֹעֵל יְשׁוּעוֹת צוֹפֶה עֲתִידוֹת
קוֹרֵא הַדּוֹרוֹת רוֹכֵב עֲרָבוֹת
שׁוֹמֵעַ תְּפִלּוֹת תְּמִים דֵּעוֹת
חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ רַחֵם עָלֵינוּ
זהות המחבר
זהותו של מחבר הפיוט נותרה בלתי ידועה, אך הפיוט עצמו ממשיך לשמר את כוחו ואת מקומו המרכזי בתפילות הסליחות בזכות תוכנו העמוק והמנגינה המרוממת שמלווה אותו. למרות היעדר מידע על זהות המחבר, יש המעריכים כי הפיוט חובר בתקופת ימי הביניים, כאשר פיוטים דומים נכתבו במבנה אקרוסטיכון ובמילים טעונות רגשית.
הפיוט בסידור התפילה
בקהילות הספרדים ועדות המזרח נהוג לומר את הפיוט בכל יום במהלך הסליחות הנערכות בחודש אלול ובעשרת ימי תשובה, וכן ביום הכיפורים. הוא משרה אווירה של התעוררות רוחנית ותחושת חרטה, ומחבר את המתפללים לתחושת הבקשה הכנה למחילה ולרצון לחזור בתשובה.
בניגוד למה שאפשר היה לחשוב, המילים מושרות בשמחה ולא מתוך עצבות, מכיוון שיש שמחה ונחמה בידיעה שיש לאדם פתח לשוב בתשובה על מעשיו, וכי ה' הוא חנון ורחום, טוב ומטיב לבריות, סולח עוונות ועונה בעת צרות.
במה עוסק הפיוט
תכונות הבורא
הפיוט "אֲדוֹן הַסְּלִיחוֹת" מבטא את תכונותיו של הבורא. "אֲדוֹן הַסְּלִיחוֹת" מדגיש שהסליחה והמחילה באות ממנו, כפי שמצוין בתהילים: "כִּי עִמְּךָ הַסְּלִיחָה לְמַעַן תִּוָּרֵא". הבורא הוא גם "בוחן לבבות" ו"חוקר כליות", כדברי ירמיהו י"א, כ': "ַה' צְבָאוֹת שֹׁפֵט צֶדֶק, בֹּחֵן כְּלָיוֹת וָלֵב". בוחן את לבו ומצפונו של האדם, ומכיר את מחשבותיו ותחושותיו העמוקות ביותר.
תכונה נוספת "לוֹבֵשׁ צְדָקוֹת", כלומר, תכונות הצדק והחסד מהווים חלק בלתי נפרד ממנו.
גדולת הבורא
תכונות נוספות של הבורא הן "גולה עמוקות", כמו אדם השואב מים מבאר עמוקה, כך ה' גּוֹלֶה - מלשון גילוי, את מה שחבוי בעומק נפשו של האדם. ו"דובר צדקות" שכל דבריו אמת וצדק. הבורא גם "הדור בנפלאות" והן הודו והדרו. הוא ידוע כ"ותיק בנחמות" לעמו, ו"זוכר ברית אבות" את הברית שכרת עם אברהם, יצחק ויעקב, לפיה יסלח לעמו ויגאלנו. "יודע כל נסתרות" ואין דבר הנסתר מנגד עיניו, והוא "כובש עוונות", לא ממהר להעניש אלא מחכה לחזרתו של האדם בתשובה.
גילוי הנסתרות וידיעת העתיד
הבורא מתואר כ"יודע כל נסתרות" ו"צופה עתידות". אין דבר הנסתר מעיניו, והוא יודע את כל מה שעתיד לקרות. יכולת זו מציגה את גדולתו ואת שליטתו המוחלטת בזמן ובמרחב. "קורא הדורות", יודע את כל מה שעתיד להיות, ומכוון את העולם לקראת עתיד טוב יותר.
הנחמה והישועה
"ותיק בנחמות" מצביע על כך שה' הוא מקור הנחמה המתמיד והידוע של עם ישראל. הוא מושיע, מציל את עמו ועושה להם ניסים, כמתואר במילים "פועל ישועות".
החמלה והסליחה
הפיוט גם מתמקד בתכונות החמלה והסליחה של הבורא. הפזמון "חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ רַחֵם עָלֵינוּ" משקף את בקשת המחילה והרחמים של האדם. ה' מכובד על יכולתו לסלוח ולחמול, לא רק כתגובה לחטאים אלא גם כתגובה לכוונה הטובה ולתשובה האמיתית של האדם. התיאור של הבורא כ"סולח עוונות" מדגיש את נכונותו להעניק סליחה ולמחול על חטאים, במיוחד בתקופות כמו חודש אלול ויום הכיפורים.
הכוח והשליטה
הבורא מתואר גם כ"רוכב ערבות" (במקורות, "ערבות" הוא כינוי לרקיע החמישי), מה שמסמל את שליטתו המוחלטת על העולם. תכונה זו מבטאת את כוחו והדרו של ה', ואת היותו נעלה על כל בריאה. "נורא תהילות", מעשיו מרהיבים ונוראי הוד, דבר שמבטא את הפחד והיראה שאמירת תהילותיו מעוררת בלבבות האנשים.
הפיוט "אדון הסליחות" משלב בתוכו תכונות רבות של הבורא, המדגישות את גדולתו, רחמנותו, צדקתו ויכולתו לסלוח ולמחול. באמצעות תיאורים אלה, הפיוט מחבר את המתפללים לתחושת התפעלות והודיה כלפי ה', ומעודד אותם לבקש סליחה ולשאוף לתיקון רוחני.
מבנה הפיוט מבחינה אומנותית ספרותית
מבנה חרוזי
הפיוט "אֲדוֹן הַסְּלִיחוֹת" נכתב במבנה חרוזי, שבו כל שורה מסתיימת במילה שמתחרזת עם השורה הבאה. החרוזים נותנים לפיוט קצב נעים ויפה, מה שעוזר לזכור ולשיר אותו ביחד. החרוזים יוצרים תחושת המשכיות וסדר, שמוסיפה לאווירת הקדושה וההתעוררות הרוחנית בעת התפילה.
אקרוסטיכון
אחד המאפיינים הבולטים בפיוט הוא השימוש באקרוסטיכון - כל שורה בפיוט מתחילה באות אחרת לפי סדר האותיות של האלף-בית העברי. באופן זה, 22 השורות הראשונות בפיוט מהוות סדרה של כל אותיות הא”ב. השימוש באקרוסטיכון אינו רק משחק לשוני, אלא גם מבטא את השלמות והסדר שבבריאה. האקרוסטיכון מדגיש את המורכבות והעומק של הפיוט ומוסיף למבנהו האסתטי.
פזמון חוזר
מרכיב מרכזי נוסף במבנה הפיוט הוא הפזמון החוזר: “חָטָאנוּ לְפָנֶיךָ – רַחֵם עָלֵינוּ”. הפזמון חוזר לאחר כל בית, והוא מהווה את הליבה הרגשית של הפיוט. הפזמון מדגיש את הנושא המרכזי של בקשת המחילה והרחמים, ומחבר את המתפללים לתחושת ההודאה והחרטה על חטאיהם. הפזמון החוזר יוצר מעין ריתמוס שמזכיר את תפילת הלב החוזרת ונשנית, ואת הבקשה הכנה לרחמי ה'.
ניגודיות ותיאורים
הפיוט משלב בתוכו ניגודים ותיאורים המוסיפים למורכבותו וליופיו. לדוגמה, התיאור של הבורא כ"נורא תהילות" משלב ניגוד בין המילים "נורא" ו"תהילות", מה שמבטא את הרגשת הפחד והיראה מגדולת ה' מול הרצון להלל ולשבח אותו. תיאורים נוספים כמו "לוֹבֵשׁ צְדָקוֹת" ו"גּוֹלֶה עֲמוּקוֹת" משתמשים בדימויים חזותיים שמעשירים את הטקסט.
חזרתיות ותחביר מקראי
הפיוט עושה שימוש בחזרתיות ובתחביר מקראי (המזכיר את ייחודיות הטקסטים המקראיים) המעניקים לו תחושת קדושה ומקשרים אותו למקורות היהדות. השימוש במילים ובביטויים מקראיים, כמו "בּוֹחֵן לְבָבוֹת" ו"זוכר ברית אבות", מחזק את הקשר בין הפיוט לתפילה ולמסורת היהודית.
שנזכה שכל תפילותינו יתקבלו ברצון.