הרבנית חגית שירה
איך חיוך מציל ממוות?
עם ישראל הם מעל הטבע. וכשיהודי עושה מעשה מעל הטבע – השם עושה לו נס מעל הטבע. וכך היה
- הרבנית חגית שירה
- י"ז אדר א' התשפ"ד
![(צילום: shutterstock) (צילום: shutterstock)](https://storage.hidabroot.org/articles_new/356634_tumb_750Xauto.jpg)
כמה דקות אחרי שרבי חיים זוננפלד יצא מהבית של הזוג הטרי, סיימה הכלה להתפלל. אמר לה בעלה החתן בצער: עכשיו סבא שלך הצדיק, רבי חיים, היה כאן. הוא חיכה לך, וכיוון שלא יכל להמשיך לחכות – הוא הלך...
לבה של הכלה החסיר פעימה, סבא היה כאן?! היא יצאה מהבית במהירות ורצה אחרי סבה, וכשהיא השיגה אותו היא ביקשה ממנו לעלות אליהם בחזרה, היא ממש התחננה.
ענה לה רבי חיים: בתי, אני יכול לעלות לביתך, אבל לא אעלה. כדי שתלמדי, בתי, שבשעה הקבועה שהבעל מגיע הביתה – מן הראוי שתהיי אחרי תפילה!
כמה חשוב לקבל את הבעל בחיוך ומאור פנים. תפילות ותהלים זה חשוב מאוד, אבל לא על חשבון הבעל והילדים. חשוב כמובן שזה יהיה הדדי.
יש סיפור נפלא, סיפור אמיתי (שיניתי קצת מהפרטים) על אישה שקיבלה על עצמה לקבל את בעלה כשהוא חוזר הביתה בחיוך ובמאור פנים. וואו, איזו קבלה! יש כאלה שרק רואות את הבעל בדלת – הן נזכרות בכל הצרות, כאילו הפרצוף שלו מזמין קיטורים. הן מיד מתחילות לקטר ולהתלונן. האישה הזו החליטה שלא עוד, שכשבעלה נכנס הביתה היא תחכה לו ליד הדלת ותקבל את פניו בחיוך ובשמחה. האישה הזו התמידה בזה. לא משנה מה היה היום – הילדים עיצבנו, בעבודה עשו לה, הגב כואב לה, לא משנה מה – כשבעלה מגיע, היא מקבלת אותו ליד הדלת בחיוך.
והנה, לא עלינו, היא חלתה במחלה בצורה קשה מאוד. היא עברה תקופה ארוכה לא פשוטה, טיפולים וכאבים, לא עלינו. היו ימים שהיא לא הייתה אוכלת כלום, הייתה זרוקה במיטה. אבל בערב, כשבעלה היה צריך להגיע – היא הייתה מבקשת שיעזרו לה ללבוש משהו, להתיישב, להיראות טוב כמה שיותר ולקבל את בעלה בחיוך. חמותה מספרת שזה היה הזוי... איך? תשושה כל כך, חלשה כל כך, והיא לא ויתרה! בכל פעם שבעלה היה מגיע – היא הייתה מקבלת אותו הכי יפה שאפשר. לפעמים הייתה צועדת, נתמכת בקירות, העיקר להיות ליד הדלת. מדהים.
לאישה הזו לא היה סיכוי להחלים בדרך הטבע, אבל עם ישראל הם מעל הטבע. וכשיהודי עושה מעשה מעל הטבע – השם עושה לו נס מעל הטבע. וכך היה, כנגד כל הסיכויים האישה הזו הבריאה, ברוך השם, וחמותה, שהייתה איתה בכל התקופות, מעידה – זה רק בזכות מאור הפנים שלה לבעלה. רק בזכות המסירות שלה לקבל אותו בחיוך ליד הדלת.
ברוך השם, אחותי, את לא צריכה להיתמך בקירות, את לא צריכה שיעזרו לך להתלבש, את רק צריכה לרצות. תקבלי אותו יפה, ושהילדים יראו את זה. תחייכי, תאירי פנים – ויאירו לך משמיים. אמן.