מיומנו של יוצר: גרעין רוחני בנשמה
אחרי שטעם מכל הגשמיות שהיה למיאמי להציע לו, הוא ביקש לדעת: למה צמים ביום כיפור? ושם, במקום הכי חומרי שיש – נטע גרעין רוחני בנשמתו. טור של היוצר שי דיבו כהן
אחרי שטעם מכל הגשמיות שהיה למיאמי להציע לו, הוא ביקש לדעת: למה צמים ביום כיפור? ושם, במקום הכי חומרי שיש – נטע גרעין רוחני בנשמתו. טור של היוצר שי דיבו כהן
השירות הצבאי שלו הסתיים, והוא החליט לצאת למסע בעולם - אולי ימצא את האושר? אבל גם במיאמי הוא התנהג בדיוק כפי שהתנהג במהלך השירות הצבאי שלו, עד שהגיע לנקודה הכי חשוכה - לפני האור. טורו של שי דיבו כהן
אדם שיודע באמת מה הוא שווה - לא צריך להוכיח שום דבר כלפי חוץ, הוא פשוט פועל מתוך אותו מקום שלם, שמבטא כלפי חוץ את הפנימיות המגובשת שלו
אחרי שעלה לבמה ועשה בושות, היה בטוח שחבריו יחזירו לו על היחס היהיר שהפגין כלפיהם. לכן כל כך התפלא כשעטפו אותו בחיבוקים. טור נוסף ומפתיע, של שי דיבו כהן
הוא ניסה לשיר בקול שני, אבל כולם הבינו שהוא לא בכיוון. זו הייתה מכה חזקה לאגו - כיצד יתמודד? שי דיבו כהן בטור נוסף
באותה תקופה הוא פשוט רק חשב על עצמו, ועשה הכל כדי שהדברים יסתדרו כרצונו. בטוח שזה מה שטוב לו? טורו של האמן שי דיבו כהן
אחרי שבכלא הצבאי טעם את טעמה המר של הבדידות, וטעמו הצורב של הייאוש, שי דיבו-כהן מוצא את עצמו בעיצומו של הגשמת חלום וכניסה ללהקה צבאית. הוא בטוח שהגיע אל המנוחה והנחלה, אבל איכשהו - הוא מתבדה שוב... טור רביעי בסדרת "יומנו של יוצר"
אחרי שחלם להקה צבאית, שי דיבו-כהן מוצא את עצמו דווקא בכלא הצבאי. אבל אז, דווקא שם, במקום הכי משפיל ומבזה, הוא עושה חשבון נפש לא קטן, שמוביל אותו למסקנות מרחיקות לכת בנוגע לחיים שלו. טור שלישי בסדרת "מיומנו של יוצר"
הרגע הכי קסום מבחינתו, הוא בשבת בבוקר, כשהוא הולך עטוף עם הטלית כל הדרך לבית הכנסת, הוא מכור לניגונים חסידיים, והכי היה רוצה לארח שבת את העיתונאי גדעון לוי. שי דיבו-כהן מתארח ב"השבת שלי"
שי דיבו-כהן מתקבל ללהקה צבאית, ושיכור מאושר, השמיים נראים כמו הגבול עבורו. אבל אז נראה שהחלום מתפוגג ונעלם, כמו בועת סבון, והוא מוצא את עצמו ב...כלא הצבאי. טור שני בסדרת "מיומנו של יוצר"
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה