לא "דוס מטומטם"
הערה מעליבה מאישה בחניון גרמה ליועץ התקשורת החרדי ירח טוקר לחזור עם תובנות. "אנו חייבים, כולנו, לסנן את השיח הציבורי ולהבדיל בין האדם לבין השתייכותו האמונית"
הערה מעליבה מאישה בחניון גרמה ליועץ התקשורת החרדי ירח טוקר לחזור עם תובנות. "אנו חייבים, כולנו, לסנן את השיח הציבורי ולהבדיל בין האדם לבין השתייכותו האמונית"
מימי קדם נחשב הלחם למזון מאוד מרכזי בחיי האדם עד שיש הטוענים שבלא לחם אינם שבעים ויש הטוענים שבלא לחם הם מרגישים חלשים. האם כך באמת פני הדברים?
רק כאשר האדם נאמן לבוראו, זוכה נשמתו לחוש שמחה נפלאה
במקום להשיב לפרעה תשובה קצרה וקולעת, אמר יעקב: "ימי שני מגורי שלושים ומאת שנה. מעט ורעים היו ימי שני חיי ולא השיגו את ימי שני חיי אבותיי בימי מגוריהם". מדוע לא ענה "אני בן 130"? תובנות מפרשת ויגש
ישנו מרחק בין ידיעת האדם לבין מעשיו בפועל. פעמים מרחק שמים וארץ, ופעמים גם נתק מוחלט. חכמי הקבלה קוראים למצב זה "מיצר הגרון": בין שכלו של האדם לגופו, יש גרון צר | תובנות מפרשת מקץ
אין לשער את כוח ההשפעה של הסביבה על ההערכה העצמית של האדם. המפתח, לעומת זאת, נמצא רק בידיים שלך
כל אשה יהודייה בעולם, בכל גיל, מכל עדה, בכל מצב, נהנית לקבל מחמאות על הופעתה החיצונית. הרצון להתייפות טבוע בה משחר ילדותה, והוא ניתן לה למטרה ברורה ומוגדרת. השאלה אם היא זוכרת מה המטרה, ואם היא לא שוכחת שהיא נסיכה...
מה שווה ההתחזקות בחודש הסליחות אם אנחנו לא מצליחים לעמוד בכך לאורך השנה? האם נשים חייבות בסליחות? שו"ת לחודש אלול
יעקב אבינו מלמדנו על חשיבות השאיפה המתמדת לשלמוּת. שאִיפה שאינה יודעת שֹובַע, אך מרוממת את האדם
חיי האדם המודרני רוויי לחצים ונוגדי טבע. הוא נולד אל שכונת קוביות בטון ונע בקופסאות מתכת. ניזון מהמצוי סביבו מבלי לבחון את איכותו הבריאותית ואומר את מה שנחשב. חייו מושתתים בדרך כלל על המוסכמות החברתיות הרווחות בסביבתו והוא מתקשה לבטא את נקודת האמת הפנימית שבו
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה