פרשת וזאת הברכה: תקציר הפרשה וליקוטי רש"י
המדור שיעשה לכם סדר בפרשת השבוע: תקציר הפרשה וליקוטי רש"י הנבחרים מתוכה - פרשת וזאת הברכה
המדור שיעשה לכם סדר בפרשת השבוע: תקציר הפרשה וליקוטי רש"י הנבחרים מתוכה - פרשת וזאת הברכה
מול הפרסומות שמציגות חוצפה של ילדים כלפי הוריהם, איפה המבוגר האחראי שידפוק עם היד על השולחן? אנחנו כל הזמן מצקצקים בלשון, מתלוננים על הדור החוצפן, על ירידת הדורות, אבל היי, מה איתנו? איפה האחריות שלנו לקום ולרוצץ את ראש הנחש שמנסה להכניס לנו בדלת קדמית את הרעה החולה הזאת?
בשורת ביצועים שהפגין הצבא הישראלי, הבין העולם כי בעשור האחרון השתנו פני הדברים. האם חיזבאללה כוסס ציפרניים?
מה משמעות העובדה עבורנו שכולנו ניעלם יום אחד? עד כמה עובדה זו משפיעה עלינו בהתנהגות מול עצמנו ועל ההכרה בחשיבות חיינו?
איך לא לקחת דברים ללב ולא להתרגש? קחו דוגמא מהרב והתלמיד
היא היתה בקשר קרוב עם הרבנית קנייבסקי ע"ה, להרצאות שלה נשים הביאו כסאות מהבית בשל מחוסר מקום, ולא עבר יום שהיא לא ערכה עם עצמה חשבון נפש נוקב. ראיון עם חווה בודה, תלמידה קרובה ומחברת הספר "שירת אשת לפידות", שנכתב לזכרה. וגם: טעימה מהספר
המדור שיעשה לכם סדר בפרשת השבוע: תקציר הפרשה וליקוטי רש"י הנבחרים מתוכה - פרשת האזינו
כאשר מפרטים מספר דברים, מה מקדימים למה? על קיטוע והערות שוליים
טיפים להשבחת הסגנון ולהרחבת אוצר המלים והביטויים, איך מקבלים השראה בכתיבה? מהם הגורמים המשפיעים על הסגנון? וכיצד מתקנים סגנון לקוי?
"וְחָרָה אַפִּי בוֹ בַיּוֹם הַהוּא וַעֲזַבְתִּים וְהִסְתַּרְתִּי פָנַי מֵהֶם, וְהָיָה לֶאֱכֹל, וּמְצָאֻהוּ רָעוֹת רַבּוֹת וְצָרוֹת. וְאָמַר בַּיּוֹם הַהוּא, הֲלֹא עַל כִּי אֵין אֱלֹקַי בְּקִרְבִּי מְצָאוּנִי הָרָעוֹת הָאֵלֶּה" (דברים לא, יז)
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה