כך צללתי עם רכבי לעומק של 150 מטר, במקום שומם, ללא יכולת לזוז
כשהשכנים שמעו על התאונה, הם חשבו שיצטרכו להכין את ילדיי לבשורה הגרועה מכל. לא היה סיכוי לשרוד את הנפילה הזו. כשהם ראו אותי, הם ברכו אותי בברכת "ברוך מחיה המתים"
כשהשכנים שמעו על התאונה, הם חשבו שיצטרכו להכין את ילדיי לבשורה הגרועה מכל. לא היה סיכוי לשרוד את הנפילה הזו. כשהם ראו אותי, הם ברכו אותי בברכת "ברוך מחיה המתים"
פתאום אני רואה בחצי עין את הבחור בחנות מול זו שלי חוטף סטירה כזו, שאפילו לי התחיל לכאוב... הבנתי שכנראה יש שוד
"בהבנה לאחור, אני מבין שמלאך אלוקים פשוט עמד שם לשמור ביני לבין משקולת הקילו שמשמעותה כמו 250 קליעים בבת אחת. במשך 23 השנים הארוכות שחלפו מאז, עדיין לא הצלחתי לעכל לגמרי את עצמת הנס המדהים הזה". סיפור השגחה פרטית מרגש ומופלא
במשך 10 שנים הם ניסו להיפקד, ללא הצלחה. חנוכה פתח להם זמן של ניסים
האם השמנה היא תופעה גנטית? ומה אפשר לעשות כדי לשמוח?
כמו שרעב פיזי הוא תחושה טבעית, אנושית, כי הרעב מנחה אותנו לאתר אוכל על מנת להתקיים. כך גם "רעב רגשי" (ובתרגום חופשי: דכדוך) הוא רגש אנושי ונחוץ. הוא מכוון אותנו לאתר אוכל לנפש ולנשמה
אחד הנכדים שלי תמיד נעלב ממשהו כשכל הנכדים אצלי, והאווירה נעשית לא נעימה. מה עושים?
אם זה היה הבן שלכם, גם אז הייתם צוחקים? אם אתם הייתם נולדים ככה, איך הייתם מרגישים כשמסביב יש "חכמים" שמנסים להגחיך אתכם עוד יותר?
התחזקות האב באמונה ובמצוות גרמה לו להשליך הצידה את כל המשקעים, לשוב הביתה, ולהקים מחדש את הבית. הילדים קרנו מאושר. סיפור מרגש על חינוך דתי לילדים, שהוביל לשלום בית בין ההורים, והסוף מפתיע במיוחד
"כעת ידוע לו מדוע באה אליו הסבתא בחלום וציוותה עליו לפנות אל ה'חפץ חיים', כי שם, בעולם האמת, היא מתביישת שהנכד שלה מחלל שבת"
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה