"בני, בני, לאן אתה הולך?"
פנינה האלמנה, בשארית כוחותיה, כנועה ומותשת, הרעידה אולי גם את כיסא הכבוד. עמדתי שם, איש זקן, שמרבית שנות חייו כבר מאחוריו, נרעד והלום. אינני יכול להחזיר לה את נחמן שלה. אינני יודע היכן הוא נמצא
פנינה האלמנה, בשארית כוחותיה, כנועה ומותשת, הרעידה אולי גם את כיסא הכבוד. עמדתי שם, איש זקן, שמרבית שנות חייו כבר מאחוריו, נרעד והלום. אינני יכול להחזיר לה את נחמן שלה. אינני יודע היכן הוא נמצא
בסעודות שבת, יש נוהגים שבשעה שמחלקים את הלחם לכל בני הבית, המברך "זורק" את פיסות הלחם גם לאותם היושבים רחוק ממנו. האם נכון לנהוג כן?
בל תשחית הוא איסור שנועד למנוע, בין השאר, בזבוז מיותר של אוכל, בטח ובטח כשמדובר במזון בסיסי כמו לחם. אז מה עושים אם בכל זאת נשאר לחם, האם מותר לתת לציפורים, ומהי המשמעות של לחם זרוק על הרצפה? יצאנו לבדוק
לחם מחיטה מלאה, לחם מחיטה נבוטה, לחם שיפון או לחם שאור - השווקים מציעים לנו מגוון ענקי של לחמים, ואנו עומדים מולם חסרי אונים. לפחות עד עכשיו
שאלה: יש נוהגים, בשעה שעולים לתורה, שבסיום הקריאה אומרים "אמת תורתנו הקדושה", ורק לאחר מכן הם מברכים "אשר נתן לנו תורתו תורת אמת". האם יש בזה חשש הפסק בין הקריאה לברכה?
צנצנת ריבה ביתית או ממרח "פסטו" ריחני, בצירוף לחם כפרי מעשה ידכם להתפאר, יעשו את ההבדל!
כמה פעמים קרה לכם שנכנסתם לסופר כדי לקנות לחם וחלב, אך הגעתם לקופה עם עגלה מלאה? ככה זה, האדם מושפע ממראה עיניו. את התובנה הזאת גילתה התורה כבר לפני אלפי שנים, אז בואו נשתמש בה למטרות הנכונות
באותן שעות ארוכות של שתיקה בעל כורחו, הוא חשב על עצמו, על חייו, על תכלית חייו, על מי ברא את העולם, ואיך ברא, ולמה ברא, ומדוע התאונה הזו נכפתה עליו, ולמה הוא שותק ולא יכול לפלוט מילה מפיו. מי משתיק אותי?! הדממה הפנימית חוללה בו זעזוע וטלטלה
מדור המתכונים הכשרים מגיש: פוקצ'ה אנטיפסטי וגבינה
היסוד שעומד בבסיס ברכת המזון, הוא חובת האדם להודות לבוראו על המזון אותו אכל, ולהכיר בכך שהמזון והשובע מאת הבורא הם, ובלא השגחתו - לא ייהנה האדם מהמזון
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה