נדחף לפינה: דבר תורה לפרשת בלק
"אפס קצהו", צורת הקטנה שגורה בפינו. על הרב ששימש בארבעה תפקידים והמיקום שבחר בלק לבלעם כדי שיוכל לקלל. "ואנחנו נברך"...
"אפס קצהו", צורת הקטנה שגורה בפינו. על הרב ששימש בארבעה תפקידים והמיקום שבחר בלק לבלעם כדי שיוכל לקלל. "ואנחנו נברך"...
"בחיים אני לא אשכח את זה", נוטים אנשים להצהיר ברגע של רגש, משל הזיכרון מובטח להם מששת ימי בראשית. שכחה, על מה ולמה? או כפי שאמר אחד: "עם הזיכרון, אין לי בעיה. הבעיה היא שאני שוכח"...
"במהלך הטיפול חיי התחילו לזרוח, הלב חזר לפעום, והעצב כבר לא היה נורא. עם הזמן נוספה אליו גם שמחה אמיתית. עברתי בתהליך הזה המון, ועדיין אני עובר". א' עבר טיפול והתחתן לפני חצי שנה. עכשיו הוא מגולל את סיפורו, בטור מפעים ואמיץ
האם יש חלקים מדעיים בתיאורית האבולוציה, ומה אמרו חז"ל על האפשרות להתפתחות
"אני רואה שבחור זה לאחר שיעזוב את הישיבה עלול לצאת לתרבות רעה, ויעבור על עבירות חמורות, ולכן אני רוצה לחסוך ממנו לפחות את העבירות הקשורות לעישון בשבת..."
גם אם מישהו צודק, אין פירוש הדבר שכדאי לו להיצמד למידת הדין ולא לוותר. הקפדת האחר שלו הוא גורם צער – יכולה להסב לו נזק
דיינים שאין להם נגיעה – זוכים לרוח הקודש. גם בדורות האחרונים שמענו סיפור כזה...
"היה לי חשוב לעשות עלייה לרגל לארץ הקודש, ונהניתי מאוד מהדרך אליה – גם עם הקשיים שחוויתי", כך התבטא השבוע וויטייר דו בוס, צעיר בלגי בן 24, שצעד רגלית במשך ארבעה חודשים תמימים, כדי להגיע ארצה
"ואז, ברגע אחד אני לוקחת נשימה עמוקה, מתחברת אליך, ונגמרות לי השאלות. כשאני מצליחה להסתכל על הדברים בעיניים של אמונה, גם הכאב שלי מקבל חיבוק גדול ונרגע. אני מבינה שאני קטנה מכדי לדעת למה, אבל מנסה להמשיך להאמין בכל כוחי, שיום אחד גם הישועה שלי בוא תבוא. שגם אני אזכה להתחתן יום אחד ולהקים בית נאמן בישראל"
הזמנו את צוות בית הספר "מחול משולש" לספר לנו על המופע "באה אליכם". במקום ראיון על טכניקות ריקוד וכללים לשיפור היציבה, קבלנו שיח מחזק על תנועה בזמן התמודדות עם משברים. ובעיקר, איך משאירים את האגו מאחורי הקלעים כשיש שבעים רקדניות, שלושה סגנונות ושפה סודית אחת
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה