מאימפריה לחורבן (כ"ג): מלחמת האחים שהביאה לחורבן בית המקדש
מלחמת אחים ניטשה בתוככי ירושלים והמקדש. בית המקדש חרב בגלל שנאת חינם. בזמן המאורעות נדמה היה לכל אחד שלוחם בחברו, כי הוא עושה מצווה גדולה. במבט לאחור ברור לנו שמדובר בטירוף
מלחמת אחים ניטשה בתוככי ירושלים והמקדש. בית המקדש חרב בגלל שנאת חינם. בזמן המאורעות נדמה היה לכל אחד שלוחם בחברו, כי הוא עושה מצווה גדולה. במבט לאחור ברור לנו שמדובר בטירוף
ינאי ידע שתהיה תגובה חריפה, כאשר הוא פוגע בציפור נפשו של העם, ולכן הכין מראש אלפי חיילים נוכרים, שכירי חרב, שהגיחו ממחבואם וטבחו ביהודים. שלשת אלפים יהודים תמימים נהרגו באותו יום, כדי להוכיח לעם ישראל שינאי הוא הקובע ולא ההלכה או התורה שבעל פה
הסופר והפרשן הסביר בראיון לרגל צאת ספרו החדש על החרדים: "האם המלחמה תיגמר? לא. העם היהודי יצטרך לעמוד על חרבו. חרב דוד תישאר בחוץ". ומה עוד הוא חושב על ישראל השנייה?
דמיינו את קרב גדעון עם 300 לוחמים בלבד מול צבא מדיין העצום, או את יהושפט שניצח בלי להניף חרב. הצטרפו אלינו למסע היסטורי וניסי דרך מלחמות ישראל בתנ"ך
החירות היא הבחירה הנתונה לאדם והיא היוצרת את אחריותו לגורלו. הקללות והברכות אינן גזירת גורל מקרי, כי אם, במובן העמוק, פועל יוצא של בחירותיו ומעשיו של האדם
העובדה שהדור אינו ראוי לראות את בית המקדש נובעת מהעובדה שבני הדור ממשיכים לעשות את אותן טעויות שעשו בני הדור שבו חרב בית המקדש
המלך המרושע, שצפה את תוצאות מעשיו, הטמין מאחורי החומות קבוצה של שכירי חרב נוכרים, שנכנסו והרגו בעם. אלפי איש מתו באותו היום
חוני התעורר לעולם שהוא לא מכיר בו אף אחד, אף אחד לא מאמין לו שהוא חוני, והוא מבקש למות ומשאיר לנו מסר מדהים: תתנו, תעשו תשקיעו – כן, למען אחרים
"מתי המלחמה הזאת תיגמר כבר?", את תוהה עם עצמך. אבל יש שאלה הרבה יותר קריטית מזו, והיא לא "מתי?", אלא "איך זה יגמר?", וכאן את נכנסת לסיפור
יש כאן הרבה רוע של אויב אכזר, יש כאן הרבה כאב. אבל אפשר לרכך ולהמתיק את התהליך
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה